Det er november. Vinden tiltar. Alt venter på monsunen ...
Nede i Bangkoks havn ligger en lastebåt -
- og venter på en last ikke alle havner godtar ...
Lasten er en mann med en lang historie ...
... og en svært kort fremtid.
La meg få presentere meg. Mitt navn er Worthington ...
... eller Stanton, eller Greene. Velg selv.
20 år i eksil er lang tid.
Det kan ikke hjelpes, minnene sniker seg innpå.
Gamle, glemte ting, knuste drømmer.
De gjenoppliver en fortid jeg prøvde å begrave.
Den gang jeg var kaptein Stanton, sønn av general Angus Stanton ...
... løven av Dunkirk.
Jeg var 20 da krigen brøt ut. Eton hadde ikke forberedt meg -
- på det som ventet.
Tre år som japansk fange.
Ennå vil jeg ikke si mer om leiren -
- enn at ære og mot var mangelvarer.
Slik var krigen.
Min far vant ærerike seirer. Jeg fant frykt og vanære.
Etter krigen dro jeg tilbake til England og krigsrett ...
Retten finner Dem skyldig, og idømmer Dem avskjed i unåde.
Før tiltalte ut!
For meg fantes det intet i England. Jeg reiste så fort jeg kunne.
En slags flukt, antar jeg.
Men seg selv bærer man med seg. Selv om omgivelsene skifter.
Først Egypt, siden Rhodesia ...
Aden en stund. Plutselig var jeg middelaldrende -
- og arbeidet på et advokatkontor i Australia.
Et sted der man tar betalt som en jurist -
-og arbeider som en kontorist.
Nytt land, ny identitet.
Inspirert av "Vår mann i Havanna", valgte jeg navnet Greene.
Graeme, har du tid litt?
Jeg har et par klienter til deg. Kvegoppdrettere fra Broken Hill.
Jeg visste ikke at disse menneskene ville forandre livet mitt for alltid.
Dette er sir og lady Faulkner og deres datter Catherine Faulkner.
Mr. Graeme Greene ... Vår Greene, naturligvis. Ingen andres.
Det var hans stående vits. Den moret meg mer enn han ante.
Han studerte ved Cambridge.
Unnskyld meg.
Sir Richard, hva kan jeg hjelpe Dem med?
Vi eier en stor eiendom. De har kanskje hørt om Guardbridge?
Ja visst.
For nylig kjøpte vi fire naboeiendommer.
Det finnes en femte eiendom ...
- Hører De etter, Mr. Greene? - Ja visst!
Vi har alltid trodd at den ble eid av et konsortium.
Nå tror vi at det har endret seg.
Vi vil at De skal utrede saken, så vi kan komme med et bud.
Jeg forstår.
"Middag neste gang du er i byen? Graeme Greene."
- Hva er det? - Ingenting.
Hvem kan forklare
hvem kan gi et svar
dårer må forsøke
kloke mennesker gjør aldri noe ...
... forsøk.
- En spar. - To hjerter.
- Pass. - Tre hjerter.
- Fire hjerter. - Pass.
Far, du er blindemann igjen. Han pleier å være det.
- Gode blindemenn er sjeldne. - Richard er god til det.
Min far slukket alltid lysene kl. 10. Det er uforandret, strøm eller ikke.
- Det virker nok litt besynderlig. - Slett ikke.
Det er det jeg misliker ved vår tid; forandringer for forandringens skyld.
Alt av verdi forkastes ...
Ti stille, kjære. Du bad Mr. Green hit. La oss ikke kaste bort tiden.
Vi er heldige som har Guardbridge. En egen verden. En gammel verden.
- En bedre verden. - l sannhet.
- God natt. - God natt, far.
- God natt. - God natt, Catherine.
- Jeg viser herren til rommet sitt. - Det kan jeg gjøre, Mrs. Cameron.
Kom og se på noe.
Lyset blir slukket kvart over.
- Åpne. - Juks. Det er ikke jul.
- Skynd deg. - Jeg åpner den i morgen.
- En advarsel. Åpne den i enrom. - Du tøyser.
- Hvis du sier det ... - Eller gjør du ikke det?
Den er fransk. Av silke. Jeg aner ikke om den passer.
- Hatt en fin helg? - l høy grad.
Det var virkelig ... Når kom dette?
l går.
Mr. Greene, Mr. McNair vil snakke med Dem.
STANTON DUNKIRKS LØVE - DØD
En av jentene kjente deg igjen.
Graeme Greene ... det var frekt. Antar at du likte spøkene mine.
- Jeg er lei for at jeg løy. - Var jusseksamenen din også løgn?
Papiret som presenterte meg som Greene var en løgn.
- Men jeg er jurist. - Desto vanskeligere å akseptere det.
Jeg gjorde det ikke i ond hensikt, eller for å svindle noen.
Jeg var lei av alt, forstår du?
Jeg ventet ingen forståelse i England.
Men min far tilgav meg aldri.
Jeg leste det.
Jeg pakker resten i kveld.
Så får jeg være alene.
Takk, du har alltid virket som en kjekk kar.
Lykke til.
Mr. Greene, telefon.
- Guardbridge. - Får jeg snakke med Miss Faulkner?
- Hvem kan jeg si det er? - Graeme Greene.
God morgen. Jeg setter over.
Telefon. Mr. McNair.
- Kjæreste, det er meg. - Det er Catherines mor, Mr. Stanton.
Det var trist å lese om Deres far. Trist og overraskende.
Jeg ringer for å forklare ...
- Catherine ber Dem ikke ringe igjen. - Jeg vil bare ha en sjanse ...
- Hun sender tilbake presangene. - Det er ikke nødvendig.
- La meg snakke med henne. - Nei. Hun kjenner seg narret.
Hun vil ikke snakke med Dem igjen. Noensinne.
- Jeg trenger Deres hjelp. - Adjø, Mr. Stanton.
Ironisk, hva, doktor? Jeg ble sendt hit for å glemme.
Nå sier De at jeg kommer til å huske resten av livet.
- Faren, da ... kan dere gifte dere? - Muligens, hvis jeg finner ham.
Vi var så lykkelige.
Han forsvant uten et ord. Han kunne være død.
Det kunne forresten jeg også.
Hun er dypt deprimert.
Det forbauser meg ikke. Det er vel en følge av skammen.
Jeg mener ...
... vil ingen ha barnet, kan jeg arrangere det.
- Hun skal ikke spotte sin Gud igjen. - Er det rettferdig?
Det synes jeg.
La barnet minne henne om sin dumhet.
- Jeg fikk en kylling. - Fin, hva?
Se på den jenta, pappa.
Søt, hva ... vil du klappe den?
Pappa, hvorfor løper hun sin vei?
Hvor er pappaen min?
- Hva behager? - Får jeg spørre om noe?
- Det var bedre. - Hvor er pappaen min?
Jeg vet ikke. Spør din mor.
Han er død. Han døde før du ble født.
- Kommer han tilbake? - Det tror jeg ikke.
- Nei, det gjør han ikke. - Hva het han?
- Hal, tror jeg. - Graeme. Mormor spøkte.
- Det var en spøk. - Det var ingen morsom spøk.
Den allmektige Gud har hentet vår henfarne søsters sjel ...
... vi overlater hennes kropp til jorden.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli.
"Middag neste gang du er i byen?"
"Graeme Greene."
- Mrs. Cameron! - Ja.
- Jeg leter etter et bilde av min far. - Unnskyld?
- Et bilde av min far. - Vi har ikke noe. Ikke her.
Da din far døde, lot din mor dem fjerne ...
Jeg vet det. Guardbridge-historien, offisiell versjon.
Men hvordan lyder sannheten? Hvem var Graeme Greene?
- Er han ikke forfatter? - Jo visst. Så dum jeg er.
En berømt forfatter ankommer, gir min mor silkeundertøy ...
... og så?
Hvem var han? Det vet vel du?
- Jeg vet bare det din mor fortalte. - Hva da?
- At hun elsket din far og mistet ham. - Men han døde ikke.
Jo. For henne.
Jeg gråt ikke i begravelsen. Men jeg gråt da jeg leste det der.
Så bortkastet.
Den ene dagen er hun forelsket. Siden ingenting.
Hun skriver ikke ett ord til. Det er som om hun døde der og da.
Hvem var han, Mr. McNair? Hvem var Graeme Greene?
Han arbeidet her. Gjorde kur til din mor.
- Og siden? - Det ble skandale.
En eller annen krigshistorie. Han var blitt stilt for krigsrett.
Han var en falskner. Jeg måtte avskjedige ham.
- Siden har ingen hørt fra ham. - Var han min far?
- Ikke juridisk. - Oss imellom?
- Det var ingen andre. - Slik var det altså. Katrina Greene ...
- Vel ... han het ikke Greene. - Hva mener du? Hva het han?
Jeg husker ikke. Faren var militær ...
Miss Howell, gå til arkivet.
Ta ut ansettelsesregisteret. Jeg søker Greene.
- Graeme Greene. - Som forfatteren?
Akkurat. Som forfatteren.
Hvis du finner ham, og det er vel planen ...?
- Hva gjør du da? - Jeg vet ikke.
Ikke for å være uvennlig, men kanskje ikke han vil bli funnet.
- Jeg vet at det er mulig. - Forutsatt at han lever.
Jeg har tenkt på det også. Men hva skal jeg gjøre?
Jeg kjenner meg fortapt.
Som jeg har sagt før ... Du er en meget begavet ung dame.
- Er det denne? - Ja takk, det er den.
Ingenting.
Så dum jeg er.
Stanton. Hal Stanton. Faren var general. "Dunkirks løve".
Stanton. Tre sønner. Edward død.
James og Harold ... Hal er en forkortelse.
Essex Square 80, Belgravia.
Det er iallfall familien.
De kan nok fortelle om han lever. Kanskje hvor han er.
- Hvis du virkelig vil vite det. - Hva ville du gjøre?
Hvis jeg var ung, med livet foran meg -
- og velstående, ville jeg fly til London i morgen.
Kom det ikke noe ut av det, ville jeg blåse i det.
Og så ville jeg se dukkehuset på Victoria og Albert Museum.
Takk.
- Fleming, telefonen! - Jeg mister synet, ikke hørselen.
- Hos familien Stanton. - Jeg søker Mr. James Stanton.
- Hvem kan jeg si det er?. - Jeg er hans niese. Katrina.
Dessverre, De har fått feil nummer. Mr. Stanton har ingen niese.
- Har han en bror, Harold? - Ja.
- Han er min far. - Vent et øyeblikk.
God morgen. Er det Miss Stanton? Best vi treffes. Har du adressen?
- Ja. - Skal vi si klokken fire?
- Alt peker på at han er min far. - Ja, det virker slik.
Så de giftet seg aldri?
Folk gjør visst ikke det lenger. Min egen datter bor med en mann.
Men hva kan jeg gjøre med det?
Ikke mye, antar jeg.
- Så hvor er han, Mr. Stanton? - Vi vokste opp i dette huset.
Han var en elsket storebror. Men banker han på i dag, -
- avviser jeg ham. Slik jeg gjorde for mange år siden.
Jeg vet ikke hva som hendte da. Men som sagt, det er lenge siden.
Visse ting blekner aldri. Han knuste vår fars hjerte.
Far var soldat. Han trodde på at med rang følger ansvar.
l hans øyne var Hal ... en kujon.
- Og i dine? - l mine tilhører han ikke familien.
Derfor ville jeg avvise ham. Som en fremmed.
Alt det der forstår ikke jeg. Jeg vil bare treffe ham.
- Hvem er min far? - Han er borte.
Hal Stanton eksisterer ikke. Han har aldri bodd i dette hus.
- Har jeg reist så langt forgjeves? - Unnskyld, dette er meningsløst.
Fleming viser deg veien ut.
- De har arbeidet lenge for familien? - Ja.
- Kjente De min far? - Jeg kjente Mr. Hal.
- Jeg bad Mr. Stanton om hjelp ... - Jeg vet hva De vil.
- Hvor er han? - Jeg vet ikke.
Selv om jeg visste det, kunne jeg ikke si noe. Dette er mitt hjem.
Jeg har vel rett til å ...
Ingen takker Dem for at De ripper opp i dette, -
- minst av alle den personen De kaller far.
Jeg vil ikke rippe opp i noe. Men et sted må jeg jo begynne.
Sa han ikke at De ikke skal blande Dem i dette?
- Jo. - Så det er alt.
Jeg etterlater adressen min i Australia.
Kanskje noe dukker opp. Eller noen forandrer kanskje innstilling.
- Når reiser De? - Så snart som mulig.
- Jeg har en ting til jeg skal gjøre. - Hva da?
Se på et dukkehus.
- Kan jeg hjelpe? - Jeg vil gjerne booke om.
- Til når? - Helst i morgen.
Dessverre, i påsken er alt fullt.
- 29. mars er det plass. - Om åtte dager!
Greit.
Du er nå ombooket til den 29. og står i kø for tidligere fly.
Ring og hør, iblant kan man ha flaks.
Det har hun visst. Jeg avbestiller London - Sydney om to dager.
Jeg overhørte samtalen. Det er økonomiklasse. Gjør det noe?
- Det gjør ingenting. - Vi kunne kanskje hjelpe?
Vårt system fungerer slik at de som står øverst på listen kommer først.
Systemer er så ufleksible. De tar ikke hensyn til påsken.
Kom igjen, Gail ... redd påsken hennes.
Ikke fortell det til noen. Det gjelder jobben min.
- Jeg heter Arkie Ragan. - Katrina Stanton.
Katrina. Pent navn.
- Hvor bor du? - På Heygate.
Jeg tok en drink der en gang. Jeg betaler av på den ennå.
- Kan jeg følge deg? - Du har gjort nok for meg allerede.
Det er ikke noe bry. Jeg vil gjerne.
Du er så stille.
- Det er vel min natur. - Det er ikke noe i veien?
Jeg er ikke så god til sånt som dette. Det er uvant for meg.
- Det gjør ingenting. - Unnskyld.
Jeg har astma ... det er så dumt.
Beklager ... det er pinlig.
Ikke si det! Ikke tenk det engang. Jeg vet at det er besværlig.
Men hold skyldfølelsen utenfor. Bli ikke pinlig berørt for min skyld.
Se her ... Nålestikk. Diabetes. To ganger om dagen.
Ikke pokker om det skal gjøre meg ille berørt. Ikke flere unnskyldninger, ok?
Ok.
- Hvor lenge har du vært her? - To dager.
- Og du reiser alt? Du må ha likt deg. - Hva med deg?
Jeg har bodd her i fem år. Jeg er nyhetsfotograf.
Jeg reiser verden rundt og tar bilder som ødelegger frokosten din.
Jeg liker meg her. Det er mer sivilisert enn New York.
- Hvem jobber du for? - De som betaler best. Frilans.
- Hva skulle du i Australia? - Kakadu, Kimberlys, the Rock ...
Men Jane, hun jeg skulle reise med, brakk beinet.
Jeg kjenner ingen der, og vil ikke være mutters alene i fire uker.
- Her kan vi humpe rundt sammen. - Litt av et syn, sikkert.
Skadet du beinet i en bilulykke?
Jane gjorde det, i Hammersmith. Mitt skjedde i Afghanistan.
Vel ... takk for nå.
- Som sagt, bare hyggelig. - Jeg mener ikke bare billetten.
For turen også, og for å si fornuftige ting.
Hvis du kommer til Australia ...
Jeg bor nokså avsides, men det er et stort hus.
Guardbridge.
Takk.
Ha det.
- Hallo. - Hei, det er meg.
- Hvor er du? - l en telefonkiosk rundt hjørnet.
Jeg lurte på om vi skal ta en drink? Du vet, en drink ...
- Ja visst, gjerne det. - Fint. På hotellet?
- Jeg kommer straks. - 0k.
- Hvorfor kom du til London? - Jeg lette etter en slektning.
- Uten hell? - Han ville nok ikke bli funnet.
Har du lett grundig nok? Folk forsvinner ikke så lett.
- Var det en nær slektning? - Jeg har aldri kjent ham.
Hva visste du? Navnet?
Jeg vet hva han het. Nå vet jeg ikke.
Han var advokat ... og soldat.
- Hvilken hær? - Den britiske.
Begynn der. Alle etterlater seg spor.
- Skal vi utprøve teorien min? - Gjerne. Men har du tid?
Ja visst. Vi begynner i morgen.
FORSVARSDEPARTEMENTET
Harold Stanton, kaptein. Født på Essex Square ...
... offiser fra april 1939.
En stjerne til i november. Er det ham?
- Noe mer? - Stilt for krigsrett i august 1946.
Avskjed i unåde.
Det er alt. Noen linjer. Neppe rettferdig.
- Rettferdig for hvem? - Saken fikk mye oppmerksomhet.
De satt i en japansk leir. Åtte karer planla å rømme.
Han sladret.
Japanerne halshogde alle åtte. Han fryktet nok slutten på krigen.
- Hva skjedde etter krigsretten? - Det står ingenting her.
Mange ville se ham skutt. Men noen trakk i tråder.
Den slags folk holder alltid sammen. Det stod om det i alle avisene.
14. august 1946.
GENERALENS SØNN SKYLDIG
- Hvem var han? - Min far.
- Da vil du vel trenge litt tid? - Ja.
Jeg ringer.
Min far vokste opp i Bangkok og dro tilbake dit som soldat.
- Han bor der nå, ikke sant? - Det er vel en litt forhastet slutning.
Jeg bare spør. Er han i Bangkok?
- Du synes jo å ha alle svarene. - Ikke alle.
Han er ikke så skyldig som du tror. Han benektet ikke ...
Hva som skjedde i retten, vet jeg. Jeg kan forsvaret utenat.
Uten informasjonen ville japanerne ha henrettet en masse menn.
- Akkurat. Det sa alle. - Nei, ikke alle.
Fremfor alt ikke retten. De avviste forsvaret.
Det er en soldats plikt å rømme.
Åtte menn døde da de gjorde sin plikt. På grunn av ham.
Han er tross alt din bror. Det kan du ikke endre på.
Jeg har jo sagt ... Hal Stanton eksisterer ikke.
Hver gang jeg nevner hans navn blir du opprørt. Hvorfor, Mr. Stanton?
Hvorfor?
"Middag i kveld? Møt meg i lobbyen klokken åtte. Arkie."
- Hallo. - De har en samtale fra resepsjonen.
Det er James Stanton. Kan jeg få et par ord med deg?.
Ja visst, kom opp.
- Kom inn. - Takk.
Dette er fort gjort.
Miss Stanton ... Katrina ...
Jeg vil bare si at ... du hadde rett.
l Bangkok er det et advokatfirma som familien har brukt -
- siden farfar var ambassadør der.
Hver måned formidler de et underholdsbidrag til min bror.
Hvor han bor vet jeg ikke. Kanskje ikke i Thailand engang.
Firmaet kan få kontakt med ham.
Han avgjør selv om han vil treffe deg.
- Mer kan jeg ikke gjøre. - Takk.
Bare én ting til ...
Hvis du treffer ham ...
Hils ham fra hans bror.
Du hadde rett. Jeg tenker ofte på ham. Vil du si det til ham?
Skal du reise allerede?
Jeg bare prøver klær. Jeg er bedt ut i kveld.
Har du truffet en ung mann? Så hyggelig.
- Jeg vet ikke særlig mye om klær. - Det gjør min datter. Hun kan ringe.
- Det er ikke så viktig. - Tull, dere er jo kusiner.
Hun heter Sarah. På Bond Street blir hun kalt Imelda.
Hun er født til å handle.
Synd at du ikke blir over helgen.
Du kunne blitt med til Clives hus. Det er vidunderlig. Som han selv.
Og Jeremy og Tarquin er alle tiders. Jeremy er helt betatt av landet.
Han ville ha pratet om hester, kuer og sauer hele dagen.
Hei.
Så i morgen reiser du altså ... Rett hjem, eller via Bangkok?
Jeg ville gjerne, men flyene fra Bangkok til Sydney er fulle.
Så jeg drar hjem og skriver til advokatfirmaet derfra.
- Påske på Guardbridge? - Ikke dårlig, du husker det!
Jeg glemmer ikke det.
- Du kunne også bli her ... - Kanskje en liten stund.
Eller jeg kunne bli med deg.
- Til Australia? - Jeg vil jo gjerne fotografere der.
Hva ville Jane si?
Jane er en venn. Vi jobber sammen. Hun skriver og jeg tar bilder.
Vi er arbeidskollegaer.
- Men flyene er jo fulle. - Vi kunne sikkert ta oss til India.
- Og så? - Så flyr vi fra Bombay.
Det kan ta noen dager. Men vi kan feire påsken der.
Du må se Goa. Ved Araberhavet, sør for Bombay.
Jeg har ikke sett alt, men jeg tror Goa må være det vakreste i verden.
Det er der Portugal møter India og hele verden blir forelsket.
- Arkie? - Ja.
Den er åpen.
Hei. Alt klart? Har du sjekket at alt er med?
- Jeg tror det. - Det er noe jeg må si.
- Du må ikke bli opprørt. - Bare si det.
Å, gud ...
- Gratulerer med dagen. - Jeg har ikke bursdag.
- God jul. - Hva?
Ta en titt på det før jeg gjør meg fullstendig til narr.
En koffert ...
Du sa at du liker å fotografere. Nå har du et kamera til turen.
Du skulle ikke ha kjøpt ...
Jeg tenkte ... hvis du vil, kan jeg lære deg det.
- Jeg vil gjerne. - Det ville være fantastisk.
Takk.
Vent. Skal du få med alt, må du bruke denne.
- Dette må du lære deg. - Jeg vet det.
- Glad? - Ja.
Kat! Får jeg legge den nye linsen min i kofferten din?
- Ja visst. - Takk.
- Du har brukt alt varmtvannet! - Unnskyld.
- Skal du ha dette fremme? - Nei, pakk det ned.
- Kan vi dra via Bangkok? - Du ville jo skrive.
- Vi kan kanskje få plass nå. - Ja, det går bra.
- Vi vil ikke reise til Bangkok. - Hvorfor ikke? Det er ikke noe bry.
Jeg hater Bangkok!
Det er midt på sommeren. Trafikken er verdens verste.
Luftforurensningen er skyhøy. Og du har astma.
Det tar bare et par dager. Jeg tar sjansen.
- Passer Air India på onsdag bra? - Ja.
- Så til Australia dagen etter. - Kjempefint.
Kan vi sende koffertene direkte? Vi trenger dem ikke for én dag.
Dessverre.
- Telefonen. - Den er til damen.
Takk.
- Carlisle & Carlisle. - Jeg søker Mr. Carlisle.
Et øyeblikk.
Richard Carlisle.
Jeg ringer om en klient, Mr. Hal Stanton.
Jeg vet ikke om jeg kan hjelpe. Hva vil du?
Hans bror sier at du er hans advokat.
- Hvem snakker jeg med? - Jeg er Hal Stantons datter.
- Har du adressen min? - Ja.
- Jeg er ledig om en time. Kom da. - Greit.
Jeg har instrukser om ikke å si noe uten min klients tillatelse.
Jeg forstår. Bare si om han er i Thailand.
Jeg kan meddele ham at du var her. Det er alt. Resten avgjør han.
- Jeg er her bare denne ene dagen. - Jeg kan få et raskt svar.
- Han er altså i nærheten? - Ikke nødvendigvis.
Han vil ikke treffe deg. Han har ingen barn, sier han.
- Sa du at jeg reiser i morgen? - Han var svært bestemt.
- Hvorfor sa du ikke ... -Jeg beklager, Miss Stanton. Adjø.
- Idiot! - Advokaten eller din far?
Er det for mye å be om å få treffe ham?
Tenk deg i hans sted. Etter 20 år kommer det noen -
- til Bangkok og påstår å være hans datter. Klart han er mistenksom.
- Jeg skriver til ham. - Vent til du er i Australia.
Der har du tilgang til alt. Dagbok, foto ... det blir et helt saksdokument.
Du har rett. Vi skulle ikke ha kommet hit.
Glem det. Snart er vi på flyet. Da er problemene over.
Da har vi vårt på det tørre.
Billetter og pass, takk.
Er det bagasjen deres? Vennligst gå til detektoren.
- Vi sees på den andre siden. - Nei, begge to.
Ja vel.
- Det er damens kameraer. - De tar ikke skade.
Det har jeg hørt før. Åpne kofferten for ham.
Det er hurtigfilm i det ...
- Nå er det sikkert. - Takk.
Takk.
- Her? - Jeg tar denne.
Tilhører noe i bagasjen en annen?
- Nei. - Pakket De selv?
- Har bagasjen stått uten oppsyn? - Nei.
- Røykere eller ikke-røykere? - To ikke-røykere sammen, takk.
19A og 19B.
- Vi fikk 19A og 19B på ikke-røykere. - Vi sees ved passkontrollen.
Gate 9.
God morgen. De har 19B på ikke-røykere?
Kan jeg få en plass blant røykerne?
- Reiser dere ikke sammen? - Nei, vi har nettopp møtt hverandre.
- Bærer De en annens bagasje? - Nei.
- Pakket De selv? - Ja.
- Har bagasjen stått uten oppsyn? - Nei.
Unnskyld, Miss Stanton. Jeg er passpoliti, bli med meg.
- Hva er problemet? - Bare bli med, ikke vær urolig.
Arkie!
Jeg kan ta denne.
Unnskyld, jeg forstår ikke?
Hva er galt? Vennen min venter der ute.
Jeg forstår dere ikke.
- Jeg vet ikke hva som foregår. - Det skal vi ta rede på.
Hva gjelder det?
- Er det din koffert? - Ja. Hvem er du?
- Jeg er en venn. - Er du toller?
Jeg er australsk politimann, tilknyttet det thailandske narkotikabyrået.
Akkurat, narkotika. Vennligst åpne kofferten.
Jeg skal treffe noen.
Du kommer ikke til å treffe andre enn oss to. Åpne kofferten.
Ja vel.
Har du det bra?
- Koden? - Jeg må ha sprayen min.
Den får du når jeg får koden.
- Koden? - 4 ... 2 ... 7 ... 2.
Er det ditt kamera?
Er det din linse?
- Er det dine filmer? - Ja.
Arkie ...
Jeg må ha sprayen min.
God jul.
Jeg, major Souvenasara ved det thailandske politiet, -
- anholder deg, Katrina Stanton, for besittelse av -
- over 140 gram heroin.
Straffen for denne forbrytelsen er døden. Forstår du?
Fortalte den australske politimannen hva som skjedde?
Fortalte han om kofferten? Jeg fikk den av en mann som heter ...
- Dette er ikke mitt felt. - Hva mener du?
- Skal vi sette oss? - Ja.
Vi driver mest med forretninger. Det er en familiepraksis.
Vi har bygd opp vårt renommé på kontrahering.
Men du er kjent med thailandsk lov og du forstår systemet?
- Nokså godt. - Hvor er problemet da?
- Det har jeg jo sagt. - Nei, du gav meg en unnskyldning.
Er det fordi du ikke vil ha firmaet innblandet i en narkotikasak?
Delvis. Vi har alltid holdt oss borte fra narkotikasaker.
- Selv om personen er uskyldig? - Det hjelper ingen ...
... verken deg eller oss, at en hvit advokat forsvarer en hvit klient.
Mr. Carlisle, dette er nok verre enn du tror.
For dem var det min koffert, jeg bar den.
Jeg lyder som alle andre smuglere når jeg prøver å skylde på en annen.
Jeg trenger hjelp, den beste jeg kan få.
Jeg skal henvise deg til flere forskjellige strafferettsadvokater.
- Thailandske? - Ja. De best mulige.
Nei. Ingen thailandske.
- Det er jo latterlig. - Jeg vet det høres latterlig ut ...
Men jeg trenger en som tror på meg, som vil kjempe for meg.
Å kjempe for sin klient er en advokats oppgave.
Min onkel sa at ditt firma har representert Stantons i årevis.
Hvis dette gjaldt et mer legitimt medlem av familien enn meg, -
- da hadde du vel ikke nølt? Da hadde du vel tatt saken?
Får jeg spørre om en ting? Er du skyldig?
Jeg sverger at jeg er uskyldig. Jeg visste ingenting om kofferten.
Det blir en utakknemlig oppgave, og trolig en mislykket sådan.
- Hvor lang betenkningstid må du ha? - Jeg gir beskjed så fort jeg kan.
Vil du gjøre en ting for meg?
Kan du få adgang til bagasjen min?
Ja, hvis jeg sa jeg var din advokat. Hvordan det?
- Jeg vil treffe min far. - Jeg sa jo at ...
Jeg vet det, men i bagasjen min er det en dagbok.
- Den kunne overbevise ham. - Kan en dagbok være til noen hjelp?
Den tilhørte min mor. Vil du gjøre det?
Ja, hvis jeg kan.
Si til ham at jeg ikke har andre enn ham nå.
Jeg kan ikke forestille meg deg synge "En fortryllet aften".
En gang i tiden traff en svært dum mann en enestående kvinne.
Og tilsynelatende knuste han hjertet hennes.
Og ingen av dem levde lykkelig alle sine dager.
- Unnskyld. Hva skal vi gjøre? - De vil at hun tilstår besittelse.
Hvis ikke anklages hun for smugling, hvilket medfører dødsstraff.
- Er hun skyldig? - Selvsagt ikke.
- Jeg burde vel besøke henne? - Hvorfor det?
- Fordi hun er min datter. - Det syntes du ikke forleden.
- Da hadde jeg ikke lest det der. - Er det klokt gjort?
Nei. Men var vi kloke, ville vi vel ikke fortsette?
Jeg mente klokt for henne. Hun håper mye på deg.
Du mener at hun ville bli skuffet når hun fikk se meg?
- Var det nødvendig, Richard? - Jeg er bare oppriktig.
Oppriktighet kan iblant være en unnskyldning for stor grusomhet.
Jeg prøver bare å beskytte henne. En oppgave som burde være en fars.
Der setter du deg til doms igjen. Men jeg forstår, Deres Nåde.
- Så du går altså ikke? - Jo, men jeg avslører meg ikke.
Jeg sier at jeg er advokat. At min partner Mr. Carlisle sendte meg.
- Hun vet vi ikke tar straffesaker. - Jeg sier at vi omprøver saken.
- Har du en mappe jeg kan låne? - Nei.
- Worthington. Bill Worthington. - Hvor er Mr. Carlisle?
Richard ville at jeg skulle treffe deg.
Jeg sa at jeg ikke ville ha noen annen advokat.
Jeg er her i hans sted.
Unnskyld, jeg forstod ikke ... Arbeider du for Mr. Carlisle?
Nei, ikke egentlig. Jeg arbeider ikke for ham.
Jeg er mer som en partner.
Hva kan jeg hjelpe med, Mr. Worthington?
Jeg tok med meg et par ting.
Engelsk te ... jeg fordrar ikke den kinesiske.
Vitaminpiller.
"Rett-i-koppen". Damen i butikken sa det smaker godt.
Melkepulver.
Frukt ...
Og en fruktkake. Den er fra Fortnum & Mason.
Jeg får tilsendt en hvert år.
Posten er dessverre alltid forsinket.
Det er snilt av deg, men de lar meg sikkert ikke beholde det.
Det er ordnet alt.
- Vil Mr. Carlisle ta saken? - Han overveier det.
- Hvorfor? Hva er problemet? - Han er en forsiktig herre.
En svært ærgjerrig mann. Han liker ikke å tape.
Ikke jeg heller. Særlig ikke når livet mitt står på spill.
Hvilket fører oss frem til mitt oppdrag.
Carlisle vil vite om du fortsatt er besluttet på å nekte deg skyldig?
Selvsagt. Hvorfor ikke?
Hvis du insisterer på å nekte, blir du anklaget for smugling, -
- hvilket medfører dødsstraff.
Men om du erklærer deg skyldig, får retten et påskudd til å vise nåde.
Det er en måte for dem å redde ansikt på ... og livet ditt.
Jeg forstår ikke. Jeg har alltid trodd at sannheten var hellig.
Ikke at den var en handelsvare man kunne sjonglere med -
- for å passe i rettens kram.
- Jeg stilte bare et spørsmål. - Jeg er uskyldig.
Si til Mr. Carlisle at jeg vil nekte meg skyldig, dødsstraff eller ikke.
Det skal jeg gjøre.
- Var det noe mer? - Nei.
Får jeg da spørre deg om en ting?
Har du et alkoholproblem?
Er du alltid så direkte?
Bare når livet mitt ligger i andre menneskers hender.
Jeg tok en drink før i dag. Men det er virkelig ikke noe problem.
- Det er bare varmen ... - Jeg håper det, Mr. Worthington.
Vel, men ...
Jeg vil anbefale at vi tar saken.
Du erklærer deg ikke skyldig.
- Går han med på det? - Jeg tror det. Ellers ...
... sier jeg at sannheten ikke kan sjongleres med som en handelsvare.
Var det ikke slik du uttrykte det?
Takk ... for maten og alt.
Har Mr. Carlisle kontaktet min far? Han skulle gi ham en dagbok.
Jeg skal ta rede på det.
Møtet om Sukumuit Road-prosjektet er kl. 9.30.
Kan De ha kontraktene klare til i morgen ...
Hun er uskyldig, Richard. Du fortalte ikke at hun var ung -
- og klok og rakrygget. Gud, som hun minnet meg om min far!
Kompromissløs. Direkte, nesten uforskammet.
Hun gir ingen nåde og venter seg ingen. Du må ta denne saken.
- Må jeg det? - Innser du ikke det?
De kan gå hjem. Jeg ringer.
Min familie har bygd opp noe her.
Forsvarer jeg en hvit jente, vil vi se ut som alle de andre.
Hvite advokater for hvite klienter. Snart tror thailenderne at vi ikke -
- er bedre enn toskene i klubben. Som om ikke det var ille nok, -
- hva gjelder denne saken? Dop og griskhet, ikke noe annet.
Folk vi har å gjøre med daglig er buddhister, for guds skyld.
Hvor er gevinsten i dette?
Hun er uskyldig! Å bevise det, ville for noen være gevinst nok.
Men ikke for meg? Der tar du feil, Hal.
Jeg er først og fremst advokat. Hvis jeg ikke bruker jussen -
- til å forsvare en uskyldig, betyr den ingenting.
Jeg synes vi skal forsvare henne og gi faen i konsekvensene.
l så fall er det best at du tar deg sammen.
Du burde takke henne for at hun gir en dust som deg en ny sjanse.
For det meste er du en klyse, men når du snakker slik ...
- Da kunne jeg klemme deg. - Klem meg når vi har vunnet.
Det skal jeg gjøre. Vær sikker.
Dette er bare et avhør. Du vil bli formelt siktet.
- For hva da? - Det vet jeg når vi kommer inn.
Alt er på thai, så ikke få panikk hvis du ikke forstår.
- Dette er Gnut. Hun er advokat. - Arbeider hun for dem?
Nei, hun er tolken vår.
Dommeren kommer til å forlange at du fortsatt skal sitte i fengsel.
Tilbake dit?
Nei, et ordentlig fengsel. Klong Toy, Yard Lau eller Lum Jau ...
- Lum Jau er visst det verste? - Ja.
Det er viktig at du føyer dommerne.
Ikke stirr eller pek. Og snakk lavt hvis du blir bedt om å si noe.
Og hva du enn gjør, ikke legg anklene i kors.
Føtter er urene. Å vise fotsålene blir ansett som en fornærmelse.
Forhold deg rolig.
Katrina Stanton.
De er formelt tiltalt etter paragraf 65 i narkotikaloven -
- for eksport av 2,4 kg heroin med henblikk på distribuering.
Straffen for denne forbrytelsen er døden.
Vil De søke om kausjon?
Vi ber om at fangen frigis inntil rettssaken innledes.
Vi garanterer at ...
- Hva skjedde? - Varetekt.
- Tid for rettssaken er ikke fastlagt. - Og anklagen?
Paragraf 65. Narkotikasmugling. Du er uskyldig.
- Hvor tar de meg? - Lum Jau.
- Fikk du tak i min far? - Ikke håp for mye på ham.
Vær tapper.
Alle må gi fra seg kontanter eller verdisaker.
Skaff flere penger. Du kan kjøpe det tilbake senere.
Du der. Ta av deg trusene.
Ta uniformen.
Følg meg.
Det er bare utlendinger her. Narkomane ... De stinker!
Dere kaller det Bangkok Hilton. Jeg kaller det utlendingenes himmel.
En ny og herlig dag for meg. Det blir aldri mer en dag som denne.
Jeg blir guddommelig leid hele dagen hva jeg enn gjør...
Jeg heter Kat Stanton.
- Det skiter jeg i. - Ikke bry deg om henne.
Hun blir alltid slik når jeg snakker med tjukken med gullmagen.
Den høyeste mester ...
- Vil du ha en sil? - Nei.
Klokt. Vi har en ny kampanje her. Ikke del med noen.
- Er du kureren de tok med 2 kg? - Jeg er ikke kurer.
- Jeg ble lurt. - Ser du menasjeriet der ute?
- Ja. - Et mirakel, ikke sant?
- Hva da? - Så mange uskyldige på ett sted.
- Hvis man tror på dem altså. - Hvorfor er du her?
Det samme som deg, bare at jeg innrømmer det.
Gjett hva jeg hadde da jeg ble tatt? 7 kg.
Min idiot av en advokat sa jeg skulle si det var til eget bruk. Nok til en hær!
Jeg skulle ha penger, ser du. Jeg skulle slutte med dette.
Jeg skulle kjøpe et hus og vakre klær.
Jeg skulle ta med broren min på et sånt cruiseskip.
Jeg skulle aldri mer bli behandlet som skitt.
Det er derfor jeg er her.
Det er derfor annenhver jævel er her.
Nå låser de oss inne.
Har du 20 dollar? Amerikanske, ikke australsk møkk.
En natt skal jeg vise deg rundt.
- Låser de oss ikke inne? - Jo, derfor betaler jeg 20 dollar.
Oi, en søt krølltopp!
Hva har du gjort? Stjålet solbriller?
Vær så god og sitt.
Jeg kommer ikke for å diskutere saken, Mr. Anat. Det gjør jeg i retten.
Jeg er her for å protestere mot tiltalen.
Det foreligger ingen grunn til tiltale om smugling.
Dette hører inn under paragraf 66. Besittelse.
Paragraf 65 er for heroinprodusenter og narkotikakarteller.
Den var aldri ment å skulle brukes -
- mot en ung kvinne som ble lurt til å bære en koffert gjennom tollen.
Det er ikke ofte en utlending er så velinformert om thailandsk lov.
Ifølge vår lov har jeg rett til å anklage henne for narkotikasmugling.
De synes muligens at vår lov er Deres underlegen. Primitiv.
Dette er mitt land. Jeg har valgt å leve her ...
Det er ikke Deres land. Vi lar Dem få bo her.
Vi anvender vår lov slik vi anser å være best.
Major, jeg beundrer Deres besluttsomhet om å stoppe narkotika.
Men ikke på bekostning av min klient.
Det viktigste her er landets gode navn som et rettferdig samfunn ...
Nei, det viktigste her er at hun er hvit.
Hvor var De i fjor da vi skjøt ti kinesere ifølge paragraf 65?
Gråt De for dem? Bekymret De Dem for Thailands gode navn?
- Hvit kvinne, hvit advokat. - Det var en fornærmelse.
Det var sikkert ikke meningen. Majoren mener at det ikke -
- må finnes noe raseskille. Hvite kvinner, asiatiske menn ...
Jeg tror vi alle er enige om at loven skal være lik for alle.
Vi skal tenke på saken, så skal vi ta Deres protest under overveielse.
- Når? - Så snart vi har besluttet oss.
- Adjø. - Adjø, Mr. Carlisle.
En arrogant kødd.
- Hvordan gikk det? - Så uforskammet det kan bli her.
Til slutt gikk han med på å ta opp saken med en rekke instanser.
- Hvordan er sjansene? - Ærlig talt, ikke særlig gode.
Regjeringen er lei av narkotika, smugling og korrupsjon.
- Whisky? - Kanskje senere. Jeg får se ...
Beklager, vanens makt. Jeg tror de mener at løpet er kjørt.
Dette er Thailands lover, og vi må rette oss etter dem.
Ja, men å henrette en ung hvit pike ... Og med maskingevær!
- En ganske talende advarsel. - Det er vel det. Hva gjør vi?
Det eneste vi kan gjøre. Håpe at sunn fornuft får råde.
Vi må forberede et forsvar som ikke gir rom for feil.
Hvordan går det?
Systemet her passer meg. Jeg er ingen suksess foran en jury.
- Ikke overstrømmende nok? - Enten det, eller for arrogant.
Gi meg tekniske detaljer og presedenssaker, så går det bra.
- Jeg er en ypperlig rettsadvokat. - Trett dem ut til de gir seg.
Nettopp. Den siden av saken er jeg overbevist om at jeg greier.
- Hva vil du jeg skal gjøre? - Ta deg av besøkene.
Være underlagt deg? Hvor begynner vi?
- l morgen tidlig intervjuer du henne. - I Lum Jau?
- Ja. Skal du til klubben? - Nei, jeg tror jeg drar hjem.
Det ville kanskje være bedre hvis du dro til fengselet i morgen.
- Hva mener du? - Du klarer det bedre enn jeg.
Ikke lyv for meg, Hal. Hva er det?
- Jeg satt der under krigen. - I Lum Jau?
Det hadde et japansk navn da. Jeg har ikke vært der på 40 år.
Tror ikke jeg greier det.
Far fortalte at du hadde vært fange. Han sa at du skjemte deg ut.
- Vil du fortelle resten? - Helst ikke ...
En jente risikerer henrettelse, og du kan ikke gå inn i en bygning!
Du må gjøre det bedre enn som så. Hvis du ikke vil gå i morgen, -
- må du fortelle hva som hendte. Håper for deg at historien er god.
Jeg pleide å elske dette stedet.
Det siste min far sa til meg var at jeg skulle dra tilbake hit.
Det var rett etter krigsretten. Jeg forlot England for alltid.
Han sa at jeg ville dø i Bangkok.
Vet du grunnen til den nokså bastante spådommen?
Han sa at en hund alltid vender tilbake til spyet sitt.
Ved krigsutbruddet var jeg militær rådgiver på ambassaden her.
- Noen i familien var jo ambassadør? - Min farfar, noen år tidligere.
Det var jo ikke noen bakdel. Men jeg passet ikke til å være soldat.
Ikke til å være fange heller, men sånn er livet, som de sier.
Mange sykdommer herjet i fengselet. Tyfus, kolera, underernæring.
Åtte av mennene besluttet å rømme. Japanerne hadde gjort det klart -
- at hvis én rømte, skulle to drepes. Jeg sa at de ikke måtte dra.
De sa at de gjorde sin plikt. Jeg beordret dem å bli.
De trosset meg. Jeg hadde intet annet valg enn å gå til japanerne.
De ble arrestert og henrettet samme dag.
En ting glemmer jeg aldri ... De var så unge, så veldig unge.
Jeg òg, selvsagt. Vi var alle så unge.
Jeg kan ikke gå inn dit igjen, Richard.
- Da har vi et problem. - Jeg kan hjelpe likevel ...
Dessverre, jeg tror ikke du er engasjert nok.
Naturligvis er jeg engasjert. Hun er jo min datter!
Så gå tilbake dit, Hal. Gå dit i morgen tidlig.
Det er opp til deg.
Takk ...
Fort!
- Hvordan har du det? - Du har drukket.
- Nei. - Du ser fryktelig ut.
Marmeladen ... Jeg har ikke drukket. Jeg bare falt der ute.
Du skjelver og svetter. Du er alkoholiker, ikke sant?
Jeg har ikke drukket på dager. Dette stedet gjør meg skjelven.
Jaså, stakkars deg. Du som kan komme og gå som du vil!
- Jeg vet hvordan du har det. - Du har ingen anelse.
Cellen er kvelende het og stinkende, kakerlakker overalt!
Ikke engang på toalettet er man alene. Du vet ikke hvordan det er!
Ennå behøver dere vel ikke å slepe de døde ut av cellene om morgenen?
Jeg var selv fange i tre år, Kat. Jeg vet hvordan det er.
- Hvor da? - l Singapore under krigen.
- Alle døde vi på en måte. - Unnskyld ... jeg visste ikke ...
Jeg sverget på aldri å besøke et fengsel igjen.
Jeg tror ikke jeg greier dette. Jeg er ikke sterk nok.
Du må ikke gi opp! Vi kjemper for deg!
- Synd med marmeladen. - Jeg skal se meg for neste gang.
Jeg trenger 100 amerikanske dollar.
Og flere vitaminer. Man må ikke bli syk her inne.
- Noe mer? - Så mye aspirin du kan skaffe.
Unnskyld meg ...
- Hvor skal du? - Finne et sted man kan tenke.
- Finn et rolig sted til oss. - Kjøkkenet?
Ja, kjøkkenet er fint.
Carlisle finleser loven for å finne smutthull.
Han vil hevde at du ikke var på thailandsk rettsområde.
Han vil bruke alle lovlige knep for å undergrave saken deres.
Du høres ganske håpefull ut.
Nei, det blir jævlig vanskelig å få noen til å tro på din versjon.
Man må banke sannheten i skallen på dommerne ... hvis de skal tro en.
Vi må finne ham og bevise at han er narkotikahandler.
- Hvor begynner vi? - Kanskje du vet det.
Du er jo min advokat. Du og Richard er mine advokater.
Richard tar seg av det juridiske. Jeg følger opp ledetrådene dine.
Du traff Arkie Ragan i London. Hva gjorde du der?
Jeg lette etter min far.
Etter min mor døde, fikk jeg vite at han levde.
- Når døde hun? - For noen måneder siden.
- Det må ha vært vondt for deg. - Vi stod ikke hverandre så nær.
Min fars sorti knekket henne. For henne døde han virkelig.
Var hun død for ham?
Jeg ville spørre ham om det. Men han vil ikke kjennes ved meg.
- Innlåsing. - Jeg betalte 200 bath!
Du dro altså til London.
Jeg traff ikke min far. l stedet traff jeg Arkie Ragan.
- Han traff deg, mener du. - Jeg var vel den han så etter.
Gjennomgå hvert minutt med ham. Prøv å huske alt han sa.
Jeg skal prøve å få til et signalement på ham.
Fint ... Ha det.
- Jeg har noe ... et foto! - Ikke i bagasjen.
- Filmen sitter i kameraet ennå! - Flott! Tenk videre.
Ha det!
- Hva hadde han med? - Mest mat.
Og en bokseåpner.
Gi meg den. Noen rapper den likevel.
- Jeg trenger den til matvarene. - Du får den tilbake.
- Da deler vi på den. - Ok.
- Jeg oppbevarer den! - Nei, det gjør jeg!
Det fins ingen gud.
l så fall ville han ha fikset de derre jævla buddhistene.
De er verre enn katolikker.
Herre, gi meg en Mercedes Benz
Alle kompisene mine har Porsche jeg må følge opp
Jeg har strevd hele livet ingen hjelp jeg fått
- Gi meg bokseåpneren. - Hvorfor det?
Det blir razzia. Alt blir konfiskert.
- Hvordan vet du det? - Miss Thailand sa det.
- Hvorfor skulle hun si det? - Gi meg ...
Bokseåpneren er ikke noe verd så lenge alle har en.
Jeg tipset Miss Thailand om at noen vil bruke dem som våpen.
- Hvem da? - Herregud, dumma!
Ikke vet jeg! Gi meg den før vi mister den.
- Hva gjør du med den? - Gjemmer den.
Best ingen prøver å knulle meg ...
- Har du bokseåpner? - Hva prater du om?
Ta det rolig.
- Din drittsekk. - Dumme jente.
Uten bokseåpner må de sulte. Flaks for dem at vi har en.
Fin plan.
Nå har vi en bokseåpner, men ingenting annet.
Vi kommer til å tjene fett.
- Æsj, for noe møkk. - Gi meg den.
- 5 bath. - Du setter oss opp mot hverandre.
- Du kan ikke bare karre til deg. - 5 bath likevel ...
- Ens handlinger følger en. - 5 bath!
- Har bare 20. - Vi veksler.
Her har vi Arkie Ragan.
- Hvor fant du det? - Filmen satt igjen i kameraet.
- Hvordan gikk det i fengselet? - Bra. Jeg bare snublet en gang ...
- Klossete av meg. - Ingen ubehagelige minner?
Ikke så farlig ...
- Jeg skulle ha prøvd det før. - Fortalte du hvem du er?
- Nei, hun trives med Worthington. - På et tidspunkt må hun få vite det.
Etter løslatelse. Hun skal ikke tro at faren kan svikte henne på nytt.
Jeg trodde du hadde sluttet.
Ja da, men Johnny og jeg har kjent hverandre lenge.
Jeg må få si adjø. Han fortjener en inderlig klem.
Mr. Walker, jeg ville gjerne si "på gjensyn", men det skjer neppe ...
Et rørende øyeblikk. Hva har du tenkt å gjøre nå?
Han er kanskje i Australia ennå.
En til? Tja, hvorfor ikke.
AUSTRALIAS AMBASSADE
Takk. Det er varmen.
Ankomstopplysninger var lette å få frem.
En Achmet Vincent Ragan, britisk pass, C616665C ...
... landet i Sydney med fly fra Bangkok.
- Og reiste ut? - Ingen opplysninger om det.
Da er han i Australia ennå.
Ikke nødvendigvis. Hvis dine antakelser stemmer, -
- kan han ha forlatt landet på et falskt australsk pass.
- Kan det sjekkes? - Oppholdsadresse må alltid oppgis.
- Hvilken var hans? - Et fengsel utenfor Sydney.
Han har tydeligvis humor.
Men ingen undersøkte om det britiske passet var ekte.
- På tide å høre med britene. - Be dem sjekke passnummeret.
Det kan gi noe.
Takk for at du kom, Bob. Jeg liker ikke å be om tjenester.
En chargé d'affaires skal være behjelpelig.
- Selv om jeg ikke vet med hva. - Jeg jobber litt for Carlisle.
- En drink? - Nei takk.
- Er du frisk, gamle ørn? - Ja da.
- Noe imot at jeg tar en? - Nei, slett ikke.
En Black Label med is.
Hva det enn gjelder, er noe kommet frem.
Vær så god.
Det fins et pass utferdiget til en Achmet Vincent Ragan.
Nr C616665C, utstedt i London.
Du fikk en adresse!
Innenriksdepartementet grep inn. Ikke uvanlig i narkotikasammenheng.
Arkie Ragan har vært død i flere år.
Vil man ha et falskt pass, søker man i en avdøds navn.
- Jeg forstår. - Scotland Yard er koplet inn.
De ber om detaljer. Hvem er denne Vincent Ragan?
- Har du lest "Sjakalen"? - Nei.
Det var en mann der som lurte forfølgerne sine trill rundt hele tiden.
Jeg er redd Arkie Ragan opererer på samme måten.
- Vil du ikke ha en drink? - Nei takk. Takk for dette.
Unnskyld meg ...
Våkne!